Вірте аль не вірте,
а жив на білому світі Федот-стрілець, молодецький легінь.
Був Федот ні красень, ні виродок,
ні рум'яний, ні блідий, ні багатий, ні бідний
Служба у Федота - рибалка та полювання.
Царю - дичина та риба, Федоту - спасибі.
Якось раз дають йому наказ -
трохи світло поутру з'явитися до двору.
На Федькові від страху намокла сорочка,
в скронях застукало, в пузі забурчав,
тут, як мовиться, і казці початок ...
До нас на ранковий розсіл Прибув аглицкий посол,
А у нас в будинку закуски - Полгорбушкі да маслак.
Приготуй, братику, в путь Та їстівного нам добуду -
Глухаря аль куріпку. Аль ишо кого-небудь.
Чи не смогешь - кого звинувачувати? - Я должон тебе стратити.
Державне справа, Ти вловлюєш нитка? ..
Ось нещастя, от біда, Дичини нету і сліду.
Підстрелив-ка голубку, Хоч яка да їжа!
А воопче-то кажучи, Голубів лають даремно.
Голуб, якщо в підливі, Він не гірше глухаря.
Ти, Федот, мене не чіпай, Користі в цьому ні на гріш -
І каструлю не наповниш, І подушку не наб'єш.
Чай, заморський пан Любить свіжий галантін,
А в мені яке м'ясо - Так, не м'ясо, сміх один.
Чи то лісовик нині завзято, Чи то повітря нині п'яний,
Чи то у вусі приключився У мене якийсь вада?
Не твори, Федот, розбій, А візьми мене з собою.
Як внесеш мене в світлицю - Стану я твоєю долею.
Буду шити, прати, варити, За кривди не корити.
І грати тобі на скрипці, І клопів тобі морити.
Що за притча - не зрозумію? .. Гаразд, лізь до мене в торбу! ..
Там на місці розберемося, Що куди і що до чого!
Здрастуй, Федю! .. Ти да я - Ми тепер одна сім'я.
Я дружина твоя, Маруся, Я супружніца твоя.
Що мовчиш, милий друг Федот, Як води захлинаюся
Аль не той на мені кокошник, Аль наряд на мені не той?
На тебе, моя душа, Століття дивився б, не дихаючи,
Тільки стати твоїм чоловіком Мені не світить ні дулі! ..
Був я ноне - трохи зоря - На прийомі у царя,
Ну, і дав мені цар заданье У сенсі, значить, глухаря.
Хоч на дичину і не сезон - Сперечатися з владою не резон:
Гаразд, думаю, добуду, Чай, глухар, а не бізон.
Проходив я цільний день, А удачі - хоч би тінь:
Жодної сурйозну птиці, Все суцільна дурниця! ..
І тепер мені, милий-дружку, Не до танців на лужку -
Завтра цар за енто справу Мені відрубає голову.
А такий я ні до чого Ні на службі, ні в будинку,
Тому як весь мій смисел Виключно в уму.
Не журися і не пхикаючи! Буде стіл і буде дичину!
Ну-ко станьте переді мною, Тит Кузьмич і Фрол Фомич!
Колі зрозуміли наказ - Виконуйте цю ж мить!
Не звольте сумлеваться, Чай, воно не в перший раз! ..
Викликає антірес Ваш технічний прогрес:
Як у вас там сіють брукву - з шкіркою алі без? ..
Йес!
Викликає антірес Ваш живильний процес:
Як у вас там п'ють какаву - С сахарином алі без? ..
Йес!
Викликає антірес І такий ишо розріз:
Як у вас там ходють баби - У панталонах алі без? ..
Йес!
Посоромився хоч посла б! .. Аль зовсім довбешкою ​​ослаб? ..
Де б що не говорили - Все одно зведе на баб! ..
Ти знову в свою дудку? Здам в тюрму, май на увазі!
Я ж не просто балабонами, Я ж політику веду!
Дівка он підросла, А худа, як полвесла!
Ось і мислю, як би видати Нашу кралю за посла!
Та за ентого посла Навіть я б не пішла, -
Так і зиркає, падлюка, Що б поцупити зі столу!
Він тобі - все "єс" так "єс", А між тим все їсть та їсть.
Відвернись - він пів-Росії заковтне в один присід!
Ось відповідай мені - Слів не витрачай! - Де царівну чоловіка брати?
Чай, сама, дуринда, бачиш - Женихів у їй не рать!
Якби тут юрмився полк - в сперечання був би толк,
Ну а ні - хапай будь-якого, Будь він навіть брянський вовк! ..
Коли ти в Расее влада, Дак і правуй расі всмак,
А в мою долю не сунься. І в любов мою не влазить!
Коль любов і справді зла, Дак полюбиш і посла.
А попутно мені поправиш І торговельні справи.
Наскільки б ти ні супіл брову - Повторюю знову і знову:
Індивід має право На слободную любов!
Може, справа нарешті І дійшло б до кілець, -
Якби раптом мене посватав Твій Федотушку-стрілець! ..
Цить, дурепа! .. Замовкни! .. Тісту місце у печі!
Ну-ко, марш до себе в світлицю і сольфеджіо вчи!
Що не весел, генерал? Алі кір захворів,
Алі брагою обпився, Алі в карти програв?
Алі служба не мила, Алі армія мала,
Алі в гарматі виявив Пошкодження стовбура?
Докладать без всяких брехня, Чому на серці морок -
Я бажаю знати докладно, Хто, куди, чаво і як! ..
Був я даве у стрільця, У Федота-молодця,
Як узрів його дружину - Так і гепнувся з ганку.
Третій день - далебі не брешу! - Шаблю в руки не беру,
І мрійливість така, Що, того гляди, помру!
А нещодавно був грішок - Трохи не вигадав віршик,
Доктора перепужалісь, Кажуть - любовний шок! ..
Обійшов мене стрілець! .. А адже знав, що я вдівець! ..
Ну-ко миттю енту кралю Мені доставити у палац!
А підступного стрільця Сей же година стерти з лиця,
Щоб він не витирати Біля нашого ганку! ..
Умикнути її - не праця, Та народець боляче крутий:
Як дізналися, чия затія - У порошок тебе зітруть!
Ти у нас такий дурень По суботах, чи як?
Хіба я должон міністру Пояснювати таку дрібницю?
Щоб худого про царя Чи не базікав народ зазря,
Дій суворо за законом, Те пак дій ... нишком.
Ти чавой-то сам не свій, Нерумяний, неживої! ..
Алі швед під Петербургом, Алі турків під Москвою? ..
З'їж осикової кори - і підбадьоритися до пори:
Чай, не хімія яка, Чай, природні дари!
У ейном соку, генерал, Є корисний мінерал, -
Від нього з генералів Жоден не помирав! ..
Повно, бабо! .. Я не Хворов! .. Відійдемо-ко за бугор! ..
Расшугай їжаків і білок, Є сурйозну розмову.
Тут у нас один стрілець - Шибко грамотний, стерво! ..
Ось і вийшло мені заданье Винищити його вкінець!
Тільки як? Довбешку зрубати - Дак чутка почне сурмити! ..
Не допоможеш чи порадою, Як хитрий його згубити? ..
Чаклує, баба, чаклує, дід, Троє збоку - ваших немає,
Туз бубновий, труна сосновий, Про стрільця мені дай відповідь!
Коль він так настирливий і скор, Що з царем вступає в суперечку, -
Нехай він до завтра добуде Шитий золотом килим.
Щоб на ем була видна, Як на карті, вся країна.
Ну, а коли не здобуде, - Те добувача вина! ..
Ай да баба! Ай да спец! Ось і клопотам кінець!
Хоч винай тебе з ступи - Та міністром у палац!
За добро плачу добром: Хочеш - куницею, хошь - бобром,
А не хош - можу монетою. Златом алі сріблом! ..
Повно, голуб, не гріши, Прибери свої гроши, -
Я адже енто не для грошей, Я адже енто для душі.
Буде нова біда - Прямо поспішай сюди.
Чай, і ми в лісі не звірі, Чай, допоможемо зазавжди! ..
Роздобудь до ранку килим - Шитий золотом візерунок! ..
Державне справу, - помри, а будь доберемося!
Щоб на ем була видна, Як на карті, вся країна,
Тому як мені з балкону Ні огляду ні хріна!
Не знайдеш чаво хочу - На довбешку вкорочена,
Передам тебе зі світанком Прямо в лапи катові!
Ти чаво сердитий, як їжак? Ти чаво не їж - не п'єш?
Алі каша підгоріла, Алі холодець Не добра?
Та яка там їжа! Цар лютує - прям біда!
Немає на ентого лиходія Ні управи, ні суду!
Роздобудь, кричить, килим - Шитий золотом візерунок -
Шириною у всю Расею В сто лісів і в сто озер! ..
Не журися і не пхикаючи! Нехай лютує старий шкарбан!
Ну-ко встаньте переді мною, Тит Кузьмич і Фрол Фомич! ..
Колі зрозуміли наказ - Виконуйте цю ж мить!
Не звольте сумлеваться, Чай, воно не в перший раз!
Ти вчора просив килим, - Ну дак я його припер.
Все згідно з договором - І малюнок, і колер.
Ух. е!
Вся Расеюшка сповна На килимі відображена.
Сей килим тобі в подарунок виткати моя дружина! ..
Ай да ухарь! Ай да хват! На сколькех ж ти одружений?
Алі ти посватав відразу Цілісний ткацький комбінат?
У тебе, Федот, дружина, Хоч розумна, та все ж одна!
А виткати таке за ніч - Їх дивізія потрібна! ..
Аль килим не тішить погляд? Аль не той у килимі візерунок?
Ну дак я його під пахву - Та й скінчений розмова.
Щоб не дарма прірву працям, Я купцям його продам.
І нехай він з Расеи спливали в Амстердам.
Мені б огортає тебе батогами, Чотирма алі п'ятьма,
Щоб ти не изгалялся Над сурйозну людьми!
Але оскільки я спокон ЧТУ порядок і закон, -
Ось тобі п'ятак на горілку І пішов отседа геть! ..
Ну, браток, який підсумок? Обмішулілся чуйний?
Тільки сей чуйний потягне Років приблизно на п'ят!
Ти у нас широкий у плечах, А довбешкою ​​зовсім зачах.
Ось умишка і поправиш На казенних-то харчах! ..
Запроторив мене в острог На який завгодно термін -
Все одно сіючи наука Не піде мені, дурню, про запас!
Мені б шаблю та коня - Та на лінію вогню!
А палацові інтрижки - енто все не про мене!
Ти мені, вашеблагородь, Кинь гарячку-то пороти!
Ти придумай, як без шаблі Нам Федота побороти!
Ну, а будеш дурнем - Не шукай провини ні в кому:
Я тобі начищені рило Особисто ентімем кулаком! ..
Ти чаво знову Смурний? Що причиною, хто виною?
Аль гешпанец гоношітся, Аль хранцуз пішов війною? ..
Ось із цвілі кисіль! Чай, не пробував досель?
Дак іспей - і враз забудеш Про мирську карусель!
Він на смак не такий хороший, Але зате Сима тремтіння,
Будеш до завтра здоровий, Якщо тільки не помреш! ..
Я знову щодо стрільця! Ні біді моїй кінця!
Від того я і хворію, Від того й спав з лиця.
До чого ж, падлюка, хитрий - Всім навколо носи утер!
Наскільки ти тут ні чаклувала, А добув він той килим!
Хоч на вигляд він і простак, А довбешкою ​​варити мастак,
Так що надалі чаклує cурьезней, З почуттям, так твою розтак!
Чаклує, баба, чаклує дід, Троє збоку - ваших немає,
Туз бубновий, труна сосновий Про стрільця мені дай відповідь!
Так! .. Еге! .. Угу! .. Ага! .. Ось що дізнався Яга:
Нехай він знайде вам оленя, Щоб із золота роги! ..
Обшукай весь білий світ - Таких у природі немає!
Енто я тобі, голубе, Кажу, як краєзнавець! ..
Ану, скинь нудьгу і лінь І - в дорогу сей же день!
Державне справа - Конче нужон олень!
Коли ти цареві слуга - подь за гори, за луки
І знайди мені там оленя, Щоб із золота роги.
Чи не Гунда і не супереч, А піди і забезпеч,
А не то в момент дізнаєшся, Як башка злітає з плечей! ..
Ти чаво дивишся Сичем? Аль журба про що?
Аль в солянці мало солі, Аль біфштекс недоперчен?
Та який уже там обід! Цар замучив - спасу нема!
Вранці знову доведеться Перед ним тримати відповідь!
Ентот цар лютей ворога - Знову шле мене в бігу:
Відшукай, кричить, оленя, Щоб із золота роги! ..
Не журися і не пхикаючи! Є печалі і опріч!
Ну-ко, встаньте переді мною, Тит Кузьмич і Фрол Фомич!
Колі зрозуміли наказ - Виконуйте цю ж мить!
Не звольте сумлеваться - Чай, воно не в перший раз! ..
Чай, зачекався? Добрий день! Глянь у вікно, коли не лінь!
Ти замовляв оленя - Ну дак ось тобі олень!
І - зауваж! - Роги на ньому Так і пихают вогнем.
Від нього без всякої лампи Ночами видно, як удень! ..
Тих оленів - ти не бреши! - Немає ні в Тулі, ні в Твері.
Що в Твері - у самому Багдаді Їх від сили штуки три!
А тепер прикинь, солдат, - Де Москва, а де Багдад!
Алі ти змотався за ніч До Багдаду і назад? ..
Ну, даєш, Ядрена воша! І олень тобі не гож?
А вчора митаря душу: Вийми оленя та поклади! ..
Коли ти і так багатий, - Я поверну його в Багдад.
Хто там ноніча при владі? - Ото хлопець буде радий! ..
Ти мені, Федько, енто кинь, Іль з довбешкою ​​будеш нарізно!
Я твої натяки бачу Виключно наскрозь!
Ну да ладно, за престиж Хіба риса не даруй!
Ось тобі п'ятак на горілку І котися куди хотішь! ..
Хоч які бився ти, милок, - Не потрапив Федот в сильце!
Про тобі вже складено Фіціяльний некролог.
Тільки треба вирішити, Як вірніше тебе вирішити:
Оглоушіть канделябром Аль подушкою задушити? ..
Схибив я, государю! Ось ті шабля, хочеш - вдари!
Тільки більше тим Федотом Мені мізки не скипидару!
Що дурень - вибачай! У мене інша суть!
Мені б куди-небудь в атаку. Аль на штурм куди-небудь! ..
Ти з мечем-то бойовий, Тільки от чаво засвой:
Перемагати Федота треба Не мечем, а головою!
Ну, а будеш також скор, Як ти був до ентіх пір, -
Я тебе, коров'яча морда, Сам пристрою під сокиру! ..
Ти чавой-то не в собі! Он і прищик на губі!
Ой, розтрата ти здоров'я У політичній боротьбі! ..
Спроба заячий кал! Він - сильний! Він пройме!
І куди цілюще меду, Хоч за смаком і не мед.
Він на смак хоч і крутий, І з нього, буває, мруть,
Але які виживають - Ті до старості живуть! ..
Ти мені, бабка, не крути! Ти знаходь шляху!
Ти придумай, як Федота До могили довести!
Хоч які билася ти, Яга, А не вийшло ні фіга!
Роздобув Федот оленя - Дорогоцінні роги!
Ти довбешку собі Продам Так потщательней чаклує.
Наш стрілець, як виявилося, Не такий вже очманівши! ..
Взагалі-то я хитра У сенсі підлості нутра,
Але чавой-то мені севодня Чи не чаклують з ранку! ..
Все і коле, і болить, І в грудях вогнем палить! ..
Я давно підозрюю У себе енцефаліт! ..
Ой, чавой-то зле мені! Чуєш, як хрумкает в спині?
Словом, раз така справа - Я вобчие на бюлютне!
Захворіла - не біда! З'їж жабу зі ставка!
Немає надійніше медицини, Чим природне середовище!
Ти морочити мені мізки Навіть думати не смій!
Краще всю свою подлючесть На роботу напряги!
А полізеш на рожен, вийму шаблю з піхов,
Ти, хоча мені і подруга, Але порядок бути должон!
Чаклує, баба, чаклує, дід, Троє збоку - ваших немає,
Туз бубновий, труна сосновий, Про стрільця мені дай відповідь!
Нехай Федот проявить спритність, Нехай зуміє вам добути
То - Чаво - На білому світі - Взагалі - Не може бути!
Ну, Федот, тепер тримайся! Справа вірне, кажись!
Ось вже ентого завдання ти не виконаєш ні в жисть! ..
Примудритися-но мені добути Те - Чаво - Не може бути!
Запиши собі назву, щоб у поспіху не забути!
А не виконаєш до ранку - В порошок тебе зітру,
Тому як твій карахтер Мені давно не по нутру!
Так що неча губи дути, А давай швидше в дорогу!
Державне справа - Ти проникають у суть?
Ну-ко душу мені Вилий, Отчаво ти риса злей?
Аль в салаті по-міланськи Не вистачає трюфелів? ..
Я твоє, Марусь, меню Виключно ціную,
Тільки жисть мою, Маруся, Загибель на корню!
Що мені робити? Як мені бути? Як біду мою ізбить?
Наказав мені цар доставити Те - Чаво - Не може бути! ..
Не журися і не пхикаючи! Варто тільки кинути клич!
Ну-ко, встаньте переді мною, Тит Кузьмич і Фрол Фомич!
Якщо зрозуміли наказ - Виконуйте в цю ж мить!
Вибачаємось, господиня, енто справу не про нас!
Якби схемку аль креслення - Ми б затіяли вертеж.
Ну, а так - шукай, наскільки хочеш, Дідька лисого знайдеш!
Де шукати і як добути Те - Чаво - Не може бути?
Адже його ж на світі немає, Скільки землю не копить? ..
Вибачай, мил-друг Федот, Невеликий з мене дохід!
Знати, доля тобі, соколику, Самому йти в похід!
За кордоном не блуди, В чистоті себе Стережися.
У розмови не заважай І знайомств не заводь!
Уникай порожніх морок, Уникай кривих доріг,
Думай більше про здоров'я, Їж сметану і сир.
Ти, Марусь, того, не трусися! Утворюється, Марусь!
Сповна царський заданье І цілісінький повернуся!
Без мене не сумуй, Частіше фікус поливай.
Хошь грай на балалайці, Хочеш на п'яльцях вишивати.
Ну, а поткнеться такий, Хто порушить твого спокою, -
Мені тебе вчити не треба: Сковорідка під рукою! ..
Хороша ль, погана чи звістка, - докладать мені все як є!
Краще гірка, але правда, Чим приємна, але лестощі!
Тільки якщо ента звістку Знову буде - не бозна,
Ти за таку собі правду Років на десять можеш сісти! ..
Докладать: трохи зоря Федько підняв якоря!
Слава богу, відв'язалися Від нього, від упиря!
Ось пущай він, паразит, По морях і Єгоза.
Нам з тобою енту харю Більше бачити не загрожує! ..
Ну-ко, нянька, подь сюди, Приймайся за труди -
Рви з тім'ячка волоссям ті, які седи.
А які не седи, - Ті розчісуй в ряди.
Так легше гребінцем-то, У мене там не сади! ..
Що ж чесати-то, старий чорт, Колі лисину пече?!
У тебе ж тут кажного волосся Треба ставити на облік! ..
І на дідька тобі потрібна В ентомо віці дружина?
Адже тобі ж, як чоловікові, Вибачаюсь, гріш ціна! ..
Хоч волосся я позбавлений, А одружуватися я должон!
Шах перський теж лисий, А має сорок дружин!
Я ж хочу всього одну Завести собі дружину!
Хіба я в інтимному сенсі І одну не потягну? ..
Так у шаха-то, видать, Є й силушка, і стати.
А Табі, цвіркун ти дохлий, С-під корони не видать!
У Табі в твої літа Сила все ж-таки не та.
Поберіг б ти здоров'я, Адже тобі вже більше ста! ..
Ека важливість - більше ста, Лише б кров була густа!
Кажуть, любові покірні Всі буквально возроста.
Так що, нянька, хошь - не хошь, А і я на справу гож.
Колі все любові покірні - То і я покірний тож! ..
Ти, друже, з тих людей, Що нешкідливіше вужів -
Єгоза, а не кусають, Не сказати ишо хужей!
Щоб чужу бабу скрасти, Треба запал мати і пристрасть!
А твоя зараз завдання - На цвинтарі не потрапити! ..
Ну, а ти чаво мовчиш Та медальками бряжчить?
Аль не бачиш, як поганют Державний престиж?
Нянька гніт мене в дугу, А міністр - ні гу-гу!
Ти у нас з оборони, От і дай відсіч ворогові! ..
Так адже бабські-то суди Про чоловіків завжди худі!
Ти в собі не сумлевайся, Ти коханець хоч куди!
Гордий профіль, твердий крок, Зі спини - дак чистий шах!
Тільки зруш корону набік, Щоб не висла на вухах! ..
Ось міністер мені не ворог, Все як є сказав без брехня,
А адже він мужик не дурний, Не дивися, що він дурень.
Від тебе ж - один бедлам, Сором царю, конфуз послам!
Я давно антіресуюсь, Ти не заслав до нас? ..
Не шпигуни і не зашкодь, А насмілишся - гляди:
Розмова у нас з тобою Буде великий попереду! ..
За завданням царя Федько відбув за моря!
У обчем, я його отседа сплавів, простіше кажучи!
Щоб не бідувати одній - Ставай моєю дружиною!
А чаво? .. Мужик я видний І на ласку заводний! ..
Не встиг ишо Федот Кроку зробити від воріт,
А вже ворони злетілися На Федотов город! ..
Ти мені, дівко, не дури! Пропонують - дак бери!
Чай, до тебе не щовечора Ходють вдови царі! ..
Гаючись, я кажу, Збирайся до вівтаря!
Очманіла від захвату, Дак нюхні нашатирю!
Ти вже краще, государ За іншими позалицятися
Мені ж турбота - чекати Федота Та дивитися на календар!
Повно, дівка, чутки брешуть. Чекати стрільця - даремна праця,
Він у якомусь Гонконзі Жере небудь грейпфрут!
Ти сама, дурепа, зваж Він же там, а ти ж тут
Ні таперіча Федота, Був Федот, да вийшов весь!
Хоч січи мене бичем, Хоч рубай мене мечем, -
Все одно твоєї дружиною Я не стану дарма!
Ти, Марусь, мене не зли І конфлікт зі мною не дли!
Мені нещодавно з Парижу Гільйотину привезли!
У світлі сказаного мною - Краще будь моєю дружиною!
У адже мене теж нерви, Я ж теж не сталевий!
Йди, осоружний, геть, І в чоловіки себе не проти!
Не втечеш - дак я можу і сковорідки допомогти!
Нумо ті, що біля дверей, - В кайдани її мерщій!
Енто що ишо за мода - сковорідки в царів!
Зловити мене, балда, Багато треба праці!
До побачення, друже мій ситний, Може, побачимося коли! ..
Маруся! ..
Чому так в Росії берези шумлять?
Чому Белоствольние всі розуміють?
У доріг, притулившись ...
Наскільки за примхою царя Я ні плавав за моря, -
Не бачив паршів, Відверто кажучи!
Та воно б не біда, Якби тут була їжа, -
Виявися тут лобода б, Дак зійшла б і лобода! ...
Хто охочий до їжі - Нехай завітає сюди:
У мене їжі навалом, У мене її пуди!
Ось, наприклад, отримай Прям з печі калачі,
Ось печеня з індички, Ось компот з аличі!
Ось ковбаси, ось сири, Ось півцентнера ікри,
Ось карибські омари, Ось донські осетри! ...
Енто що за дива! Енто що за голоси!
Тут і сховатися-то ніде - Окиян да небеса!
Надай, господар, честь, Покажись, який ти є!
Непристойно якось гостю Поодинці пити та їсти!
Я б радий, так мій портрет - Для мене і то секрет!
Сам порию сумлеваюсь, Чи то є я, чи то ні! ...
У мене турбот не злічити: Є їжа, але нічим їсти,
Є тютюн, але нічим нюхати, Є лава, але нічим сісти!
Так втомився за тисячу років, Що не в радість білий світ!
Думав було повіситись, Дак знову ж, шиї немає!
Ай да зустріч! ... Стало бути, Я зумів тебе добути, -
То - Чаво - На білому світі - Взагалі - Не може бути!
Чим, сумуючи да хандра, жисть витрачати зазря,
Може, сплавати зі мною До расейскую царя? ..
Добрий день, веселий годину, Раді бачити Вас у нас!
Вері гуд, салям алейкум, Бонасье ера, вас ис дас!
Хто Ви родом, наскільки Вам років, Ви одружені алі немає?
Не хочете ль з нашої фройлен побалакати тет-на-тет? ..
Перед ким ти, старий біс, Тут розводиш політес?
Твій посол, я вибачаюся, Третій день як з пальми зліз!
Ти шпіенка, енто факт! Що ні брякнешь - все не в такт!
Ти ж з усією закордоном Мені порушила контакт!
Я роками чекаю гінців, А вона їх - з Сєнцов!
За кого ж тоді царівну Віддавати в кінці кінців? ..
Ти поглянь йому в обличчя: Вуха нарізно, в носі кільце,
Та й шкіра вся ряба, Як зозулине яйце!
Навіть я, чого приховувати, Не лягла б з ним у ліжко,
Так невже нашу дівку За такого віддавати? ..
Колі шанси на нулі, Шукають злато і в попелі!
Дівка теж в сенсі пики Далеко не крем-Бруль.
Їй зійде тепер будь-хто, Хочеш горбатий, хошь рябої,
Тому, як і рябі До нас не ломляться юрбою.
Так адже, він з диких місць Що побачить, те й з'їсть.
Пам'ятаєш вазу з топазу, зжерти ірод, ось тобі хрест.
Та посли, їм дай хошь отрута, На халяву все з'їдять,
Може він і безпечний, Але пущай за ним стежать.
Ти скажи йому, як тесть, Жери, мовляв, все, але знай, мовляв, честь,
Тому, як він у запалі, І дружину може з'їсти! ..
Щоб з такем, та вийти у світ, Ну, вже дзуськи, ну уж нет,
Він і так-то непоказний Дак, ще й людожер! ..
Колі цей троглодит Твою зовнішність розгледить,
Він навіки втратить До людоїдства апетит! ..
Наскільки, папаша, ти не ной, - Право вибору за мною!
Отруєний, а не стану Людоедовой дружиною!
А ось якщо прийде З пропозицією Федот, -
Для мене з кандидатів Ентон буде самий той! ..
Зарядила, як одуд, - Що не слово - то Федот!
Окромя Федота, нету Ні печалей, ні турбот!
Твій Федот тепер на дні, В окіянской глибині,
І - оскільки утонумшій - Не потребує дружині! ..
Коли так воно і є - Я відмовляюся їсти!
Ось тобі моя, папаша, Політична помста!
Ось не стану їсти ікру, Як звичайно, по відру, -
І на грунті виснаження захворів і помру! ..
Де не плюнь, куди не ткнути, - Від міністрів до рідні -
Всі суцільні вільнодумці, Всі шкідники одні! ..
Ну-ко, женушка, давай Стіл для чоловіка накривай!
Діставай мене з духовки Порумяньше коровай!
Наливай ядреная щей пожирніше да погустіше,
Я Кощія став тощее Від заморських овочів!
У цілісному будинку нікого, Крім вітру одного!
Підозріле справа, Чи не сталося чаво? ..
З поверненням, Федот! Довго ж тривав твій похід!
Аль забув свою Марусю, Що не їхав цільний рік?
Побачив я білий світ, Жозефін і Генрієта,
Але, таких, як ти, красунь Серед них, Маруся, немає!
А ходив я за моря Хоч і довго, та не дарма -
Сповна все ж таки заданье Хитромудрого царя! ...
Якби відав ти, Федот, На кого ти витрачаєш піт,
Так і кроку б не зробив Від рідних-то воріт!
Ти поїхав - він, срамной, Став доглядати за мною,
Умовляв, бешкетник, Стати евойною дружиною!
Та невже? .. Ах, лиходій! ... От і вір тепер в людей,
Ось і стій за честь мундира, От за службу і радей! ...
Ну да ладно, я йому розтлумачте, що до чого!
Я його до самих п'ят розпишемо під хохлому! ...
Вистачить робити дурнів З расейскую мужиків!
Мені втрачати Тепер неча, Крім власних кайданів!
Там зібрався біля воріт ентот ... як його ... народ!
У обчем, справа приймає соціяльних оборот!
А всьому виною Федот, енто він каламутить народ,
Підбиває населення Учинити переворот! ...
Ну, а ти у нас на кой, С Востров шаблею такий?
Ми ж за те тебе й тримаємо, Щоб берег царьов спокій!
Після дощу в четвер Дам ищо медальку понад,
Тільки ти вже постарайся, Щоб народ мене не скинув! ...
Бач, медаль! .. Велика честь! .. У мене нагород не злічити:
Весь обвішаний, як ялинка, На спині - і то їх шість! ...
Охороняти тебе від бід Мені тепер резону немає!
Ти за власну підлість Сам должон тримати відповідь! ...
Енто як же, вашу мать, Вибачаюсь, розуміти?
Ми ж не Хранція яка, Щоб смуту підіймати!
Хто хотіт на Колиму - Виходь по одному!
Там у вас у момент настане Просвітлення в уму!
Що стосується розуму, Він светлехонек вельми:
Слава богу, відрізняємо незабудки від лайна!
Ти Пощо мене скоріше Відіслав за сто морів?
Чи не тому, щоб одружитися На супружніце моєї? ..
Енто де ж ти, лиходій, Набрався таких ідей,
Щоб клепати чаво потрапило На порядних людей!
Та до лиця Чи енто мені - Загравати до твоєї дружини? ..
Ось і йшли вас, йолоп, В закордонні турне! ..
Ти не боляче-то ображайся, - Ми до тебе, чай, не на чай!
Ну, а будеш гоношіться, - З'їжджу в рило ненароком!
Про тебе, про негіднику, Слава аж в Череповці!
Ти всьому народові в душу наплювали в моєму обличчі! ..
Дарма ти, Федю! .. Для мене Мій народ - моя рідня.
Я без думок про народі Не можу прожити і дня! ..
Вранці мажу бутерброд - Відразу думка: а як народ?
І ікра не лізе в горло, І компот не ллється в рот!
А винуватець - генерал, інтриган і аморал!
Енто він, коров'яча морда, Честь цареву обмарал!
Що ви, братці ... Я ж за вас Втратив в атаці очей! ..
Хіба я коли посмію Супроти народних мас! ..
Усвідомлюю свою провину. Меру. Ступінь. Глибину.
І прошу мене направити На поточну війну.
Немає війни - я все прийму: Відправити посилання, каторгу, в'язницю!
Але, бажано, в липні І, бажано, в Криму! ..
А винуватиця - Яга! Ні небезпечніше ворога!
Перед нею і сам Горинич - Так, не змій, а дрібнота!
Я - фольклорний елемент, У мене є документ.
Я вобчие можу отседа Відлетіти в будь-який момент!
Ну, випадково, ну, жартуючи, Збилася з вірного Путя!
Дак адже я - дитя природи, Хай погане, але - дитя!
Коль судити - дак тих двох, Співучасників моїх.
Енто я по виду нечисть, А по суті чистіше їх! ..
Ну і ушлий ви народ, ажно острах бере!
Всяк іншого мнит виродком, дивлячись, що сам урод.
Хоч вобчие расейскій люд На розправу і не лют,
Але доведеться мені, робята, Учинити над вами суд.
Ми посадимо вас у баддю, Кинемо в море і - адью!
Обійдетеся і бадьею, Не давати ж вам човен!
І неси вас окиян Прям на острів на Буян!
Ну, а щоб не здичавіли, Ось вам особистий мій баян.
Правда, він - моя вина! - Не грає ні рожна,
Але якась ніяка, А культура вам потрібна!
Що стосується царя, - Хай він їде за моря.
Мені евойние проблеми Глибоко до ліхтаря!
Слава Богу, нарешті, Узюрпатору кінець,
І тепер ми можемо сміливо Вирушати під вінець! ..
Я б радий, та мені в будинку Дві дружини ні до чого!
Звернись на енту тему До нежонатому кому! ..
Я не турок і не грек, Я - сімейний чоловік
І з дружиною моєю Марусею не розлучуся довіку!
Стало бути, тобі несила Горю дівочу допомогти?
Але ж я ишо поки не-як царева дочка!
Колі я не отримаю Від тебе чаво хочу -
Ти відправишся отседа Прямо в лапи до ката!
Кинь, царівна, не сумуй! І Мослі не хрумтить!
Що любов у нас не вийшла, - Ти за те мене прости!
Але оскільки я в боргу Залишатися не можу,
Я тобі в твоєму нещастя - Як зумію - допоможу!
Нам тепер не сльози лити, - Пісні співати та меди пити! ..
Ну-ко, встань переді мною, То - Чаво - Не може бути! ..
Я давно вже тут стою, У ганочка на краю,
Чекаю, доки ти закінчиш Нараді свою! ..
А тепер, чесний народ, Вийми-ка пики з борід!
Чай, у нас не панахида, А зовсім навпаки!
Став на скатертину все підряд - Шоколад і мармелад,
І голландську грудинку, І Чухонская сервілад!
Не забудь швейцарський сир! Той, який весь з дірок!
Закота нам бенкет на славу, Яких не бачив світ!
Ну, а якщо попросить хто бражки грамів едак сто -
Так і бути! .. Севодня можна! .. Слава богу, є за що! ..